WHALE RIDER
I gamle dage følte landet en stor tomhed.
Det ventede.
Det ventede på at blive fyldt op.
Ventede på, at nogen ville elske det.
Ventede på en leder.
Og han kom på ryggen af en hval.
Manden, som skulle lede det nye folk.
Vores forfader. Paikea.
Men nu venter vi på den førstefødte i den nye generation.
Hvalridderens efterkommer.
Drengen, der skal være høvding.
Paikea. Paikea.
Der var ingen glæde, da jeg blev født.
Min tvillingebror døde og tog min mor med sig.
Alle ventede på, at den førstefødte dreng skulle blive leder.
Men han døde.
Det gjorde jeg ikke.
Hvor er drengen?
Min søn, sket er sket. Kom med hjem.
Kom med hjem og start på en frisk.
- Som om intet er sket? - Det siger jeg ikke.
Du så ikke engang på hende, far. Hun døde.
- Min søn ... - Nej, nej, nej.
- Nej. Du ønskede dig kun en dreng. - Det skal nok gå.
- Det var det, du ønskede. - Du kan begynde forfra.
Jeg har et barn.
- Hun hedder Paikea. - Hvad siger du?
- Du hørte mig. - Nej. Ikke det navn.
- Navnet er Paikea. - Nej.
Porourangi!
Fjern hende.
- Jeg sagde, du skulle fjerne hende. - Nej, anerkend dit barnebarn.
- Hun kan lide dig. - Han kan få et andet barn.
Han har lige mistet et barn og en kone. Er det ikke nok?
Giv drengen noget tid. Han kommer tilbage, når han er klar.
Gamle fjols. Bare sig til, så bliver jeg skilt.
Bare sig til.
- Hvad sagde han til hende? - Det sædvanlige.
Hun er ikke god nok til ham, vel?
- Sådan behandlede han også mig. - Du er en mand. Du kan klare det.
Her. Du må hellere vænne dig til det.
Hun får brug for hjælp.
Det er i orden.
Koro ønskede, at jeg aldrig var blevet født.
Men han skiftede mening.
Hov! Dit gamle fjols!
Hurtigt!
De har været hurtige. De må have fået tidligt fri.
- I har røget! - Det siger du.
Maorikvinder bør ikke ryge. Vi må beskytte de fødedygtige piger.
- Kommer I til forestillingen? - Måske.
Jeg er sikker på, hendes fineste tøj er lagt frem på sengen.
- Min far kommer. - Så må jeg finde mit fine tøj frem.
- Bliver han mere end 5 minutter? - Længere end det.
Godt. Sidst blinkede jeg bare, og så var han væk.
- Hvornår begynder forestillingen? - 7.30. Kom ikke for sent.
Hun er en bestemt pige.
Du må have røget et sjovt sted for at undgå at få piger.
Hvis du sporger om husets navn, skal jeg fortælle det.
Det hedder Whitireia.
Og hvad med den udskårne figur på taget?
Det er Paikea. Det er Paikea.
Det er ikke godt nok for dig, vel?
Hvad giver de dig at spise?
- Du har forandret dig. - Det har du også.
- Du er ved at blive stor. - Nej.
- Undskyld, jeg kom for sent. - Det er lige meget. Vi var dårlige.
Jeg må tage mig godt ud for din brors skyld.
Hej, bror.
- Rawiri? - Godt at se dig, min ven.
Du har taget på, siden jeg så dig sidst.
Det er min nye kæreste.
Hvor mange af mine sønner vil du have?
Hjælp til med maden. Gør dig nyttig.
- Også dig, Pai. - Kom, min ven.
Lad disse vigtige fyre tale i fred.
Giv dig god tid.
De har ventet på dig.
- Det er længe siden denne gang. - Jeg har været væk.
- Har du ikke fået mine postkort? - Mor lagde noget på køleskabet.
Jeg ved ikke, hvad det var. Det lignede en bro.
Sandsynligvis fra Frankrig.
Jeg har også været noget tid i Tyskland.
- Kunne de lide dig der? - Nogle af dem.
- Du har altså haft travlt? - Ja, det har været godt.
Et galleri er interesseret. Jeg havde nogle gode udstillinger.
Hvordan går det med jer?
Vi har haft det fint.
Det er godt at se dig, far.
Det var min fars waka.
Men efter min fødsel holdt han op med at arbejde på den.
Han rejste væk.
Det gjorde alle.
Undskyld, mor.
Du har haft en lang rejse. Jeg syntes, du skulle sove længe.
- Skal han ikke have morgenmad? - Septiktanken er stoppet.
- Kan ingen andre lave den? - Spis nu. Du er for tynd.
Man ser knap din numse i de bukser.
Tak, mor.
Din timing er skræmmende, knægt.
- Av. Hvorfor gjorde du det? - Forestillingen i aftes.
Vis mere respekt næste gang.
- Har din lærer ikke fundet en mand? - Det tror jeg ikke.
Har hun stadig de der ting på tænderne?
Paka, vi skal holde en tale i skolen om, hvor vi stammer fra.
Vi ankom alle sammen på en hval.
- Det er rigtigt. - Men hvor kom hvalen fra?
- Fra Hawaiiki. - Hvor er det henne?
Dér boede vi, før vi kom hertil. Der er vores forfædre.
- Paikea kom altså derfra? - Ja.
- Hvor længe er det siden? - Meget længe.
Men hvor længe?
Kan du se den her? Se godt på den.
Hvad ser du?
- Små tovender snoet sammen. - Det er rigtigt.
Væv Paikeas tråde sammen, så vores slægt forbliver stærk.
Hver af trådene er en af dine forfædre.
De er alle forenede og stærke, helt tilbage fra hvalens tid.
Forbandede, gamle reb. Jeg henter et nyt.
Paka!
Den kører!
Det må du ikke gøre igen. Det er farligt.
Det er godt.
Kom ind.
- Der er plads derovre. - Hej.
Har du mødt Pais far? Porourangi. Det er frk. Parata fra skolen.
- Goddag. - Goddag.
- Jeg mente, hun gerne ville se med. - Det er i orden.
Det er nogle af mine arbejder fra min sidste udstilling i Tyskland.
Begynd forfra. Hun vil gerne se det hele.
Det er i orden.
- Som jeg sagde ... Undskyld? - Hvem er det, brormand?
Anna, en kvinde, jeg har set noget til.
Hun er faktisk gravid.
Vi venter et barn.
- Hvorfor har du ikke fortalt det? - Tillykke. Du får altid de smukke.
- Hvorfor er hun ikke her? - Hun bor i Tyskland og vil føde der.
- Men du tager hende med hertil? - Ja.
Vi kommer på besøg, når barnet er større.
Rawiri, følg frk. Parata tilbage til byen.
Kom med mig, Pai.
Hvornår ville du have fortalt det? Den dag, du rejste?
Jeg har prøvet at fortælle det, siden jeg kom hjem.
Det er ikke for altid, men det er Annas første barn.
- Hun har arbejde og sin familie der. - Familie?
- Jeg tror ikke, hun vil med hertil. - Brug ikke hende som undskyldning.
Du kunne ikke komme af sted hurtigt nok, fordi du er ked af vores skæbne.
Ja, det er jeg.
Men du kan stadig rejse væk og lade din waka blive her og rådne.
Jeg er her ikke for at skovle lort, men jeg gør min del.
Har du set mit arbejde? Har du overhovedet set på det?
Du kalder det arbejde. Det er ikke arbejde, men souvenirs.
De unge mænd, du vender ryggen, kan lære noget af dig.
Vend ikke ryggen til mig! Du har privilegier og forpligtelser.
Se på mig, far. For en gangs skyld.
- Du ved ikke engang, hvem jeg er. - Jeg ved, hvem du burde være.
- Hvem du var født til at være. - Ja, men jeg svigtede, ikke?
Jeg fik en datter og får nok en til.
Hende skal du ikke behandle som Pai.
Så tag hende med, hvis du ikke kan lide min måde at behandle hende på.
- Hold op! - Hun er ikke til nogen gavn for mig.
Pai.
Lad hende være. Jeg henter hende. Pai!
Er du okay?
Se på Koro en gang imellem. Munden løber af med ham.
Han mente ikke det om mig.
Men ... Ved du hvad?
- Vi burde måske tænke på det. - Tænke på hvad?
At du kunne bo hos mig i nogen tid.
- Hvad siger du til det? - Hvorfor vil han ikke have mig?
Pai, det har ikke noget med dig at gøre. Koro er bare ...
Han søger noget, der ikke findes.
En ny leder? De findes.
Ja, de gør. Men det er blevet mere end det.
- Koro søger en profet. - Hvad er det?
En, som skal lede vores folk ud af mørket og gøre alt godt igen.
Men man kan ikke bestemme, hvem det skal være -
- bare fordi man ønsker én bestemt.
Ligesom min bror?
Ja.
Koro troede bestemt, at han var den udvalgte.
Hvad hvis han var det?
Og hvis han ikke var det?
Koro behandlede mig på samme måde.
Er det derfor, han er så hård mod dig?
Ja. Det er det sådan set.
Jeg lever ikke op til hans forventninger.
Det gør jeg heller ikke.
Tænk nu over det, ikke?
Du ville gøre mig virkelig glad, hvis du ville bo hos mig.
Tænk nu lidt over det.
- Er du klar, Pai? - En omgang mere.
Nu behandler du den pige ordentligt.
Ja, kig du bare efter.
Jeg skal have fat i alle førstefødte drenge.
- Det er på tide, at de forstår. - Forstår hvad?
Da hun blev født, begyndte tingene at gå skævt for os.
Der vil vi finde svaret.
Er du okay?
Stands bilen.
Pai?
Hvad er der i vejen, Pai?
- Kan vi køre hjem nu? - Hvad er der i vejen?
- Jeg er nødt til at tage hjem. - Hvorfor?
Det er jeg bare nødt til.
Det ved jeg godt. Det er i orden.
Paka! Jeg er tilbage.
- Ikke nu, Pai. - Men jeg er tilbage. Jeg er tilbage.
Bortset fra det, hvor har vi så den oplysning fra?
Den har vi fra bøgerne.
- Du burde ikke ryge. - Jeg prøver at holde op, ikke?
- Hvorfor tog du ikke med din far? - Det gjorde jeg.
I én dag. Jeg ville være rejst.
Når min far bliver løsladt, tager jeg med ham.
- Hvorhen? - Bare væk fra denne losseplads.
- Koro bliver sur, hvis du ryger. - Nej, for han kommer ikke.
- Jo, han gør. - Nej, han er ved at ordne skolen.
- Hvilken skole? - For at lære drengene traditionerne.
Det bliver sikkert røvsygt.
- Du kan tage med i bussen. - Jeg venter på Koro.
- Men han kommer ikke. - Jeg sagde, at jeg ville vente.
- Hvornår er du klar? - Når alle er her, er jeg klar.
De er her. Drengene har ventet i en halv time.
- Sagde du til hende, at du ikke kom? - Hun kunne have taget bussen.
Du har hentet hende hver dag, og nu skal hun gætte sig til det?
Godt. Lad os komme af sted.
Syng velkomstsangen.
Kom nu.
Hvad er det, du gør?
Pai, du er en pige. Gå ned bagved.
Hvad sagde jeg?
Så forsvind! Af sted!
For jer drenge vil dette være en hellig skole.
I vil lære om de egenskaber, som kræves af en høvding.
I vil blive prøvet på jeres styrke, jeres mod -
- jeres intelligens og jeres lederevner.
Paikeas kano sank, og han påkaldte forfædrene for at få styrke.
I skal lære den sang alle sammen. Lær den udenad.
Hvis I går i stå, vil hævnen ramme jer.
- Konsekvenserne ... - Hvad er de? Vil man dø eller hvad?
Din pik vil falde af.
Så pas på jeres pikke.
Nok! Pas på din pik!
Gentag nu efter mig:
Taiaha'en er et krigsvåben.
Et kampvåben.
Hvis man skal mestre det, må man vise det respekt.
Hemi, kom her.
Saml det op.
Godt. Bliv vred.
Vrede er en del af kampen. Du skal lære at styre den.
Hold en pause og drik noget vand.
Resten stiller op parvis.
- Ved Koro, hvad du laver? - Jeg laver ikke noget.
Hvorfor gemmer du dig så her?
Koro er barsk. Han lærer os at blive krigere.
Vi bliver høvdinge. Vi vil smadre alle andre.
Du skulle ikke have slået Koro.
Han var okay. Han tog det roligt.
- Hvorfor må du ikke være med? - Det må piger ikke.
For min skyld kunne du sidde nede bagved, bare du er stille.
Du holder det ikke engang rigtigt.
Du skal holde sådan her.
Og du skal stå sådan her.
Gå tilbage til skolen, Hemi. Gå, sagde jeg.
Vi tales ved senere.
Undskyld, Paka.
Er du blevet døv? Der var en, der sagde undskyld.
- Man leger ikke med hellige ting. - Hun så bare på.
Hun brugte en taiaha!
Lad pigen gøre det.
Du kan bestemme andre steder, men her i køkkenet bestemmer jeg.
Du glemte noget.
Der er ikke så tosset heroppe.
Han lever efter en masse regler.
- Det er ikke retfærdigt. - Det ved jeg.
Lad ham af og til tro, at han bestemmer.
- Det gør han jo. - Ikke over mig, men det tror han.
- Hvad er der galt med mig? - Der er ikke noget galt.
Du har mariwai-blod i årerne.
Tror du, hun ville være stolt af, at du siger sådan noget?
Gamle Paka er ikke den eneste, der kan nogle tricks.
Man skulle ikke tro det, men før han blev tyk og grim -
- var din onkel en mester med en taiaha.
- Er det rigtigt? - Han vandt en pokal.
Du skulle have set ham. Han var smuk.
- Hvad skete der? - Jeg ved det ikke.
Han var den yngre søn.
Men han ved nogle ting, din onkel. Vær ikke i tvivl om det.
- Er onkel her? - Ude bagved.
- Hej. - For fanden, tøs.
- Hvorfor sniger du dig ind på os? - Jeg fandt den her.
Jeg vidste ikke, du spillede golf.
- Ikke golf. Taiaha. - Ham her spiller i hvert fald golf.
De skærer enden af golfkøllen, drejer den -
- og skubber den gennem der.
Hold mund. Jeg var god.
Derfor sidder du her, mens din far lærer ungerne at blive høvdinge.
Stakkels unger.
- Vil du lære mig det? - Tag det roligt. Det er længe siden.
- Og hvad så? - Vil du ikke nok?
- Ved Koro noget om det her? - Nej.
- Så lad os komme i sving. - Ja!
- Mener du den her? - Det er en kost, ikke?
Godmorgen, far.
Hej, der kommer lille Pai.
Slå ham, tøs.
Når du rækker tungen ud -
- så fortæller du fjenden:
Jeg vil æde dig, og du kommer til at vende det hvide ud af øjnene.
Dit hoved ender for enden af mit spyd.
Mærk på ihi'en.
Magten.
Lad dem mærke wehi'en. Frygten.
Få deres hår i nakken til at rejse sig.
Tag jeres trøjer af.
Skynd jer!
Når I slår jer på brystet, skal I slå hårdt.
Riv jer. Få det til at bløde. Gå i gang!
Godt, Hemi. Godt.
Det er ikke kun jeres fædre, der ser på i dag.
Alle forfædrene kigger også på.
Det er min far.
- Er du kommet for at se din dreng? - Ja.
Godt. Hemi, du begynder.
- Hej! Hvor ligger den skole? - Derovre.
- Jeg troede, du ville se det hele. - Jeg så jo dig, ikke?
Kom og hils på mine venner.
Det er min søn.
- Hils. - Hej.
Ham skal I passe på. Han var god derinde.
- Vi ses. - I aften?
Måske i løbet af de næste par dage.
- Skrub af! - Var det din far?
Skrub af!
Hvad har du gjort?
Svar mig!
Det var ikke hendes skyld.
Gå ind og vask dit ansigt.
Svar mig! Ved du, hvad du har gjort?
- Nej. - Du har brudt skolens tabu.
På dette hellige sted, hvor traditionerne holdes i hævd.
Visdommen gives videre fra vores forfædre.
Fra min bedstefar via mig til disse drenge.
Tabuet er blevet brudt!
Undskyld. Paka.
Du er ikke ked af det.
Du har hele tiden vidst, du ikke måtte være her -
- men du bliver ved med at komme.
Håber du, det mislykkes for mig? Skal de her drenge mislykkes?
- Hvad vil du sige til dem? - Undskyld.
- Sig det igen. - Undskyld.
Sig det, som om du mener det!
- Sig det! - Undskyld.
- Vil du have mere varmt vand? - Nej.
Du kan blive syg af at sidde i et koldt bad.
- Hvad hvis det ikke lykkes for ham? - Så mislykkes det.
- Hvad sker der så med ham? - Ingenting.
Bortset fra, at jeg tænker på at blive skilt.
- Det er ikke Koros skyld, Nanny. - Hvad er ikke hans skyld?
Jeg synes, det er hans skyld.
Det er ikke hans skyld, at jeg er en pige.
Ikke dig, Hemi.
Rawiri.
I har gjort det godt.
I har vist mig, at I har mod, er stærke og kan lære.
Men der kan kun være én, så der er en sidste prøve.
En åndelig prøve.
Hvis I har en hvaltand, må I have en hvals kæber for at bruge den.
En af jer vil hente den til mig.
Bubbe er forkølet, og jeg kan ikke svømme.
Det er i orden, min ven.
- Giv mig den. - Jeg havde den næsten.
Nanny?
Kom her.
Du skal ikke være der ret længe.
Du kan lægge dit tøj i den der -
- og der er en lampe, hvis du vil læse.
Rawiri mener, du er ret klog.
Det er kun et lille stykke tid.
Han påkaldte forfædrene og bad dem om hjælp.
Men de lyttede ikke.
Derfor prøvede jeg.
Og de hørte mig.
Onkel, er det her, Paka mistede sit rxipota?
- Sit hvad? - Hvalsmykket, han bar om halsen.
- Han smed det over bord. - Tossede, gamle Paka.
Hvor?
- Lige derovre. - Jeg henter det.
Der er stille nede i dybet.
Koro behøvede ro, ligesom Nanny havde sagt.
Han ville ikke tale mere.
Han ville bare lade sig falde og falde.
Har hun ikke været nede i lang tid?
Hun klarer sig.
Den er til Pakas te, og så fandt jeg det her.
- Den er til fars te. - Fint. Læg den i vasken.
Pai fangede den.
Hun fandt også det her.
- Fortæller du ham det? - Nej.
Det er han ikke parat til endnu.
Gå bare ind.
Det er til skolekoncerten.
Du er min æresgæst.
Så ses vi der, Paka.
- Hold den til Paka. - Han er måske forhindret.
Nej, han kommer.
Tak, mine damer og herrer. Til sidst har vi noget specielt.
En af eleverne har ikke alene vundet skolens konkurrence i bedste tale -
- men over alle skolerne på østkysten.
Mine damer og herrer, tag godt imod frk. Paikea Apirana.
Vidste du noget om det?
Hun sagde, hun havde en overraskelse til ham.
Talen er tegn på min kærlighed og dybe respekt for Koro Apirana -
- min bedstefar.
Jeg hedder Paikea Apirana.
Kom nu, skat.
Jeg nedstammer fra høvdinge på Hawaiiki, hvor vores forfædre er.
De hørte landet græde og sendte Paikea.
Jeg er hans efterkommer.
Jeg var ikke den leder, min bedstefar ventede på.
Min fødsel brød linjen til forfædrene.
Det var ingens skyld. Det skete bare.
Hvis er skylden?
Vi kan lære, og hvis alle bliver oplært, kan vi få mange ledere.
Snart vil alle blive stærke. Ikke bare den udvalgte.
For selv om du er leder og skal være stærk -
- kan du sommetider blive træt.
Ligesom Paikea, da han var fortabt på havet -
- og ikke kunne finde land og sikkert ønskede at dø.
Han vidste, forfædrene var der for ham, og påkaldte dem for at få styrke.
Dette er hans sang, som jeg tilegner min bedstefar.
- Har hun det godt? - Hun sover.
- Accepterer han, at hun sover her? - Ellers kan han sove på gaden.
Det er på tide at gå, søde.
Hvad er der galt?
Du må hellere komme selv og se.
Hvis er skylden?
Jeg kaldte på dem, og de kom. Men det var forkert.
De var ved at do.
Hold det væk fra åndehullet. Kun rundt om kanterne.
Den døde.
Koro vidste, hvad det betød. Det var Paikeas hval.
Sendt til os, fordi vi havde fået problemer.
Far?
- Vi må vende den om. - Hvordan?
Få fat på en traktor og noget reb. Vi må vente på tidevandet.
Hvis vi kan flytte den, så følger de andre efter.
- Hent mændene. - De er trætte.
Halvdelen af dem har været oppe hele natten.
De vil gøre det for din skyld.
Det var en prøve. Men denne gang for Koro.
Lad være!
Du har gjort nok.
Nu!
Den ville do.
Den havde ingen grund til at leve mere.
Det nytter ikke. De er for trætte.
Vi prøver igen senere. Lad dem hvile sig. Kom, kære.
Vi går herned igen.
Kom nu.
Den er væk!
Hvor er hun?
Hvor er min moko?
Hvor er hun?
Pai!
Det er i orden, Paka.
Jeg var ikke bange for at do.
Skynd jer! Hurtigt!
Hvem af dem?
Hvad mener du med det?
Ja?
Tak, min ven.
Jeg har bedt til Gud.
Hvis den lille overlever, holder jeg op med at ryge.
Det ville hun blive glad for.
Vise leder.
Tilgiv mig. Jeg er bare en grønskolling.
Jeg hedder Paikea Apirana.
Jeg stammer fra en linje af høvdinge -
- der går tilbage til Hvalridderen.
Jeg er ikke profet, men jeg ved, at hele vores folk vil få fremgang.
Med al vores styrke.
Danske tekster: Sloth og Weinholt.